Har vi ikke alle ønsket å kunne skru tiden tilbake?
Til en bestemt epoke eller til da alt begynte å skli ut.
Tidsmaskinen min kan ikke gi deg tilbake den dagen -
- eller vise deg nøkkeltiden, tragediens knutepunkt.
Men den kan sende deg tilbake til en tid -
- da blodet bruste i dine årer, og du sov dypt og drømmeløst.
Hva for noe?
Tidsmaskinen min kan gi deg alt det -
- for halve det en tradisjonell madrass koster.
Herregud...
Vær tålmodig, småen. Nå snakker de voksne.
Dette er vår Gull-standard.
- Jeg vil ikke ha en futon. - En bomullsmadrass!
La meg spare deg for mye ergrelse. Glem det du vil bli.
Da jeg var på din alder, ville jeg bli brannbil.
Og jeg vil ha en ordentlig seng.
Og jeg ville ha en kone som ikke var utro.
Og hvis månen var en grønn ost, ville vi begge dasket supermodeller.
- Er du med, stump? - Nå går vi.
Hva er det?
Faen også.
Hva skal han med en ordentlig seng? Han har knapt lært å knulle.
Jeg skal si dere hva som er galt. Ungdommen blir forherliget.
Pytt, sier dere. Blås i at kulturen ligger på kne for ungdommen.
Men tenk på Hitlerjugend eller Røde Khmer.
- Kan du bevitne det, Smiley? - Jeg bevitner alt mulig.
Og hva vet de unge om noe som helst? Ikke det spøtt.
- Hva visste du da du var 20? - Ikke det spøtt.
- Og nå? - Alt.
Man kunne like godt forherlige papp. Eller sand. Samme greia.
Unntatt, deg, vesla. Håper Smiley ba om leg?
Jeg er 23.
Og jeg er Cab Calloway. Velkommen til Cotton Club.
Lang, lyslokket og lekker.
Pleier ikke du å komme sammen med den digre fyren...
- Adam. - Akkurat.
Hvor er han i kveld?
Jeg har 20 minutter. Kom og fortell meg din ytterst korte livshistorie.
DEL EN: ELENDIGHETENS ROMANTIKK
- Drikk mindre, dust. - Det er ikke noe våpen, mor.
- "Hei, jeg heter Bob." - Hei, Bob.
"Det er 30 sekunder siden sist jeg drakk."
Miss Funk, den kvinnen vil snakke med deg.
- Hva nå? - Det gjelder visst Bob.
Døren må skyves.
Takk for hjelpen.
- Alt i orden? - Ja, det går bra.
- Trekk og skyv... - Det er veldig forvirrende.
- Ha det bra, da. - Ja, i like måte.
50% rabatt på alt i butikken.
- Godt å se deg igjen! - De 50% trekkes fra din provisjon.
Hvis du overhode har opptjent noe.
Har du virkelig fortalt henne om Theresa?
Hva med henne?
Hun sier du fortalte om din utro ekskone.
Nei.
Kan vi ikke... Kan vi snakke om det senere?
I morgen tidlig på mitt kontor. Klokken 8.30. På slaget!
KLOKKEN 8.30 PÅ SLAGET
KLOKKEN 8.46
KLOKKEN 9.00
Ærlig talt!
Regelmessig som ei klokke.
God morgen, Bob.
- Har du billett til antabussen? - Jeg kjører ikke offentlig.
Kjører ikke noe sted.
Den er virkelig sexy. Hvem er fyren?
En venn av en venn. Han eier et dusin donutsjapper.
Pussig.
Vel, jeg må på jobb. Lykke til i kveld.
- Takk for strikkejakken. - Ingen årsak.
- Hva er klokka? - Kvart over ni.
Jeg sa han skulle være her på slaget 8.30.
Her er det magien oppstår. Jean og Sonny. Miss Thorne.
- Gleder meg. - Da er vi ferdige her.
- Hos Funk Skum & Futon. - Hold heisen.
Hvem var det?
- Hun er ny. Pen, hva? - Hun skal visst ha jobben din, Bob.
Hei, Bob. Jeg har kanskje fått hovedrollen i et teaterstykke.
En mellomting mellom Canterbury-fortellingene -
- og Don Quixote. Det er virkelig skarpt. Skarpt og gammeldags.
Jeg må nok ha en instruktør for å treffe aksenten.
Unnskyld. Miss Thorne, det er mr. Funk.
- Hei. - Gleder meg.
Du har en...
- La meg... - Takk.
Unnskyld, unnskyld, unnskyld...
Her, vær så god.
Det er et virkelig gammeldags stykke...
Vel, tilbake til tredemølla. Jeg må...
- Hyggelig å møte deg. - I like måte, Steve.
Jaha. Miss Thorne.
- Ruthie! - Jeg er her.
- Få tak i Robert. - Holder på.
Dermed ikke sagt at du ikke har noen rettigheter.
Det er ikke amerikansk. Det er ikke engang lovlig.
- Bob Funk til direktørens kontor. - Er det til deg?
Hierarkiet er enkelt. Øverst har du toppledelsen.
Nederst har du sekretærer, servicepersonale og andre.
Og i midten har du deg selv og andre mindre...
- Mellomledere? - Nettopp. Mellomlederne.
Eller som vi kaller dem, "direktørstøtten".
Han skulle vært her, men svarer ikke.
Jeg skulle gjerne gjort det, men jeg har en legetime.
Jeg så ham snakke med hun nye.
Har du skiftet, Steve?
Det luktet Bob.
Unnskyld, det var ikke for å rappe den. Det er bare...
Det er et direktør-tavle.
Det kunne vært noe fortrolig på det.
- Hva er stillingen din her? - Visesalgsdirektør.
Visedirektør for salg.
Ja, det fattet jeg.
Vel, jeg lurte på -
- om du hadde lyst til å gå ut å spise? I kveld?
I morgen? Du bare sier fra.
Du får en skrittvis innføring. Det er ikke en date, nødvendigvis, -
- men det skader aldri å ha en venn på innsiden.
- God morgen, Robert. - God morgen.
- Har du møtt miss Thorne? - Ja.
Ja, jeg ansatte henne. Har du glemt møtet vårt?
- Jeg er der om to sekunder. - Vi trenger deg nå.
Om ett sekund, da.
Slutt å trakassere den unge damen...
...og kom deg inn på mitt kontor.
- Hva? Trakasserte jeg deg? - Jeg sto akkurat her.
Det var en samtale mellom A og B, og du er bokstaven C.
Å nei.
- Det gjør vondt. - Kom an.
Er du vanvittig? Jeg ønsket henne jo bare velkommen.
Du trakasserte henne, og du skulle vært her for tre kvarter siden.
- Skal du gi meg ris? - Det burde jeg. Se på deg selv.
Du ser ut som noe katten ikke ville rørt med ildtang.
Du går i samme klær som i går. Sov du hjemme?
- Hva har det med jobben å gjøre? - Du er på veldig tynn is.
Uten skøyter. Omgangstonen din er avskyelig.
Salgstallene dine er elendige. Og hvis du vil beholde jobben, -
- blir du nødt til å legge om stilen. Nå!
Ronald og miss Thorne, kom inn her.
Javel, si unnskyld.
- Til hvem? - Må jeg være her?
- Til miss Thorne. - Jeg trakasserte henne jo ikke.
Jeg liker ikke å få unnskyldninger.
Si unnskyld.
- Nå blir det bråk. - Hvordan går det med din mor?
Jeg kjøpte den salven du anbefalte, og den tok alle fettkulene.
- Hva foregår egentlig? - Steve!
- Kom igjen, Bob. - Si ordene, Robert.
Unnskyld. Unnskyld mange ganger.
Jeg sa noe upassende. Skulle gjerne tatt det i meg igjen.
Hvis du vil, kan du piske ryggen min i strimler.
Du skal være hjertelig velkommen!
Jeg er fryktelig lei for at jeg fikk lyst til å knulle deg!
Herregud.
- Fornøyd? - Robert...
Du har sparken.
DEL TO: FORFALLETS LOGIK
"Folk"? De kan kjøsse meg i ræva.
Vet du hva som teller?
Futon. Det vi selger.
Folk er en temmelig viktig del av detaljhandelen.
Det er tross alt folk som kjøper futon.
Ja da, folk. Bla, bla, bla.
Det er veldig fint, men Bob er ikke flink med folk.
Hele verden skal vite det. Bob er ikke flink med folk!
Hva går det av deg? Du oppfører deg som en taper.
En skikkelig taper. En som faktisk har tapt.
Veldig smigrende.
Du er ingen taper. Du bare oppfører deg sånn. Glem det.
- Umulig. Nå er det jo ute. - Hvor? Ute hvor?
Unnskyld, men dere har så stort bord. Får jeg slå meg ned?
Selvfølgelig.
Ron, hørte du det? Gullgutten vil sitte hos oss.
Vær så god. Mitt liv ligger i ruiner, -
- og det er ikke noe jeg heller vil enn å dele denne stunden med deg!
- Ikke få meg til å tigge! - Gi deg.
Jeg burde bedt henne dra til helvete, for jeg kan få en bedre jobb.
Jeg yter, nemlig. I høst solgte jeg for 2000 om dagen.
Kan du ikke snakke med henne?
Du vet hvor sta hun kan være.
Til helvete med "sta", Ron.
Hun liker deg best. Da er det sagt. Jeg er fullstendig fornedret.
Mor har alltid likt deg best.
Hun liker meg ikke best.
Vær så snill.
Det er så romantisk med sånn elendighet.
- Velkommen til min undergang. - Takk for at du ba meg.
- Hei. - Hei.
Har du noen gang tygget en tyggis så lenge at du ble kvalm?
Jeg bare kødder.
Smiley, en kasse chablis til den unge damen.
Det er ikke sant...
Får vi komme inn?
- Hvor lenge har du bodd her? - Nesten to år.
Når skal du flytte inn?
Ron snakket veldig varmt for deg, -
- så jeg har ombestemt meg.
Du degraderes fra visesalgsdirektør i en periode på minst 90 dager.
Du skal analysere salget i våre butikker her i byen og i Pacoima.
Miss Thorne vil føre tilsyn i prøveperioden din.
Praktfullt. Salgsanalyse og innlevering til Minni Mus.
- Med glede. - Bob...
Unnskyld. Unnskyld. Som du vil.
En ting til. Nå snakker jeg som mor, ikke sjef.
Du trenger hjelp.
Du må snakke med en behandler som kan...
Hei.
Jeg tror jeg stikker.
- Vær så god. - Takk.
Vi ses.
Hei...
Det kan du ikke mene. Hun er jo et barn.
Hun er...
...22. Gammel nok til å drikke og ta vare på seg selv.
Okay, nå er jeg sjef igjen.
Behandling er obligatorisk.
Du kan gå til hvem som helst, bare det er en kvinne.
Du må gi slipp på Theresa og fortsette å leve.
Vil du jeg skal være mer frempå?
Fint, jeg skal prøve. Men en psykiater?
- Det blir sladder. - Det er enten eller.
Får jeg i det minste beholde kontoret?
Maskiner, klær, familie, -
- smak, nytelse... Alt blir utslitt.
Det er entropi.
Forfallets logikk. Ingen lever i varig nytelse.
- Ikke engang som barn? - Jeg hadde ingen barndom.
Og en riktig god dag.
Jeg kjenner deg ikke. Chardonnay.
Det har vært en god dag.
DEL TRE: FLERE FEILTRINN
OG FARE FOR FALL
Hva er den lukten?
- Potpurri? - Ja.
Den går jeg ikke på.
Sitruslund, disig vaniljemorgen...
Det minner meg om offentlige toaletter.
Ikke at det lukter rumpe. Det lukter potpurri, -
- og det får meg til å tro at du skjuler noe.
Nå skal jeg si deg en ting. Psykiatri er som alkymi.
Å definere menneskets adferd er som å forvandle bly til gull.
Vi vet det ikke er mulig.
Jeg er bare her pga en avtale, som jeg ikke vil diskutere.
Jeg trenger ikke en kvinne... Unnskyld uttrykket.
Jeg trenger ikke å bli fortalt -
- at jeg mor ikke lærte meg å tørke meg, så jeg er dysfunksjonell.
Jeg har feil, og det gjør meg menneskelig.
Men hvis det betyr at jeg er gal, så bare finn frem tvangstrøya.
Tror du at alle som går i behandling er gale?
Det sa jeg ikke.
Jeg trenger bare ikke behandling.
Jeg tror at selv velfungerende kan ha nytte av behandling.
Det må du jo si. Du er behandler.
Som en baker som sier at alle bør spise kake, selv de feite.
Japanerne har sovet på dem i 10000 år.
Altså ikke på akkurat denne futon.
Ikke denne her. Men vi har en som japanerne har sovet på i...
- Hvor lenge, Sonny? - Den er forholdsvis ny.
Den har de visst bare sovet på i kanskje 1500 år.
Men Osaka-matten...
Var du her da vi hadde Osaka-matten?
Var det den miss Funk ga til Smithsonian-museet?
Nettopp. Den skal tilbake til Peking.
På grunn av de kulturarvlovene etter Mao -
- angående japanske antikviteter.
Hovedsaken er at vi her har noe -
- som fint holder til du gifter deg igjen.
Har du det tungt med Rorschach?
Nei, men jeg håpet på noe mer moderne metodikk.
Men hva vet jeg? Prøv meg på flekken.
Skjønte du den? Blekkflekk? Det var en vits.
- Jeg skjønte den. - Og nei, jeg fleiper ikke med alt.
Fyr løs.
Det der? En liten penis.
En stor grotte.
En liten penis.
Det er et ekorn...
...som klatrer opp en veldig liten penis.
Jeg bare fleiper. Det med peniser var en spøk.
Hva er det du skriver? At det med penisene var en spøk?
Rorschach er ingen metode, bare taskenspill.
Som om jeg ba om penicillin, og hun satte på meg igler.
Og så er hun altfor lekker.
- Stopp behandlingen. - Det går ikke. Hun tok notater.
Hvem vet hva hun kan finne på hvis hun føler seg sveket?
- Hun ble anbefalt også. - Du, Bobby...
Hva syns du om miss Thorne? Hun er søt, hva?
- Ja, hun er nydelig. - Og hun dufter så herlig.
Jeg vet ikke om det er olje eller parfyme, -
- men jeg var nær skulderen hennes, og jeg kan lukte henne ennå.
Sakte i bakkene, cowboy. Du har en nydelig kone.
- Hvis bare det var så enkelt. - Det må du forklare.
Hun vil ikke røre meg.
Vi sover i samme seng hver natt, men det er flere måneder siden...
Og jeg håper hele tiden at hun vil...
Glem det.
- Hvorfor har du ikke sagt noe? - La meg nå fantasere i fred.
Ikke noe sidesprang, vel? Livet er tungt nok som det er.
Jeg trenger en som jeg kan kaste anker oss.
Det er ikke min oppgave! Du får være ditt eget anker.
Jeg kaver nok med å holde meg selv forankret, så...
Unnskyld.
Jeg fikk rollen!
De fra teateret ringte akkurat! Jeg fikk rollen!
Ruth! Jeg fikk rollen.
Raymundo! Jeg fikk rollen!
Terapi er for folk som ikke har venner.
Hvor faen er alle sammen?
Herlig. Jeg får lov til å lemleste meg selv igjen.
Frøken?
Får jeg by på en drink?
Jeg ville heller drukket en liter av mitt eget blod.
Det ville jeg betalt for å se.
Bomma!
Mr. Funk?
Unnskyld.
Hei. Unnskyld. Du ga meg en støkk.
Skjema 69 J er fylt ut feil igjen.
Herregud... De er mitt livs forbannelse.
Går det bra?
Jada.
Du...
Du sier ikke noe til mor?
Nei.
Men hvis vi leverer dem med feil, får vi bot av kommunen.
- Det er notert. - Okay. Ha det.
- Hei, miss Thorne. - Hei, mr. Funk.
Herregud... Du må huske å skifte.
Kvalmt.
Veldig morsomt.
Å, er det deg. Da drar jeg til Bangkok.
Bangkok? Tuller du?
Fikk du ikke notatet? Jeg skal på ferie neste uke.
Thailand. Asia.
God tur, miss F.
Takk, Steve.
- Bilen står der ute. - Ikke heng rundt meg.
Sa jeg at jeg fikk rollen i teaterstykket?
Ta og stell deg litt. Dette er mitt kontor.
- God tur, miss Funk. - Takk, Jean.
- God tur. - Takk, Sonny.
Hennes Høyhet har forlatt bygningen.
Hun skal visst til Blokksberg og meske seg i de uskyldiges kjøtt.
Du har visst ikke trykket på området akkurat her.
Jeg trodde hun skulle til Thailand.
STÅ PÅ NÅ
- Er det 69 J? - Ja.
Har miss Thorne godkjent dem?
Vis meg litt tillit, da.
Hvordan går det med deg og Janet?
- Jeg prøver bare å hjelpe. - Jeg vet det, men la være.
La være å hjelpe. Fei heller for din egen dør.
Hva mener du?
At man kan lukte spriten langt nedi gangen.
Jeg har ikke drukket en dråpe i dag.
Har ikke noe å si. Du oser av det som -
- bestemor Dorothy med sine Manhattans. Husker du det?
Jeg kan aldri vinne.
- Gi deg. Hvor skal du? - På posten. Er det greit?
Holder du øye med meg?
Du holder øye med meg for mor.
Vet du hva du skal gjøre for meg? Ingenting! Jeg klarer alt selv.
Jeg kjenner Dave Bernstein. En telefon er alt som trengs.
Overalt i byen roser folk meg. De ringer og sier:
"Vi har jobb til deg, hvis du kan slippe skjørtene til mor!"
Det er helt bibelsk, dette her. To brødre kjemper om morens gunst.
Det er jævlig bra materiale. Steve, du burde skrive dette ned!
Velkommen tilbake, Bob.
- Vi var sammen med din nye sjef. - Hun er enda festligere enn deg.
Dere syns alle er festligere enn meg
- Det er sant. - Men det var ikke pent å si det.
Du først. Vær så god.
Jeg lager mer. Jeg lager en ny kanne.
Denne er helt fin.
- Hva skjedde? - Aner ikke.
Kanskje syren i kaffen reagerte med et eller annet.
Si meg, leser du virkelig "Moby Dick"?
Ja, jeg tar etterutdannelse som revisor.
Hvorfor skjer det alltid med meg?
Bob og miss Thorne kler hverandre.
- Tror du hun tenner på ham? - Kanskje. Hun er akkurat typen.
Hva for en type?
Typen som tenner på potensiale.
Hør her. Det er mange som har potensiale, -
- og Bob er ikke en av dem. Okay?
Amerikansk litteratur?
Det er ikke pensum. Jeg ville bare lese noe med sjel.
- Og jeg elsker hvaler. - Ikke les slutten, da.
Men din mor betaler studiene mine, så jeg føler at jeg bedrar henne.
Og nå har jeg ødelagt kaffemaskinen.
Blås i det. De hiver dem etter deg på salg.
Og hva studiene angår, så blir det mellom oss.
Takk.
- Lurt. - Det er over.
Ja, du tok livet av den.
Da må vi drikke te.
Jeg skal fikse den.
Forresten, du har genseren på vrangen.
- Ikke bli for lenge. - Ha det.
Herregud! Fy fa...
- Unnskyld. - Det gjør ikke noe.
- Jeg fikk en kort hjertestans. - Det må du virkelig unnskylde.
Ble du ferdig med skjema 69 J?
Jeg har sendt av sted alle.
Tok du kopier? Jeg så dem jo aldri.
De ligger på bordet mitt.
Skal du jobbe overtid?
Jeg satt og drakk te, -
- men jeg sølte en hel kopp nedi tastaturet.
Tror du tastaturet er ødelagt?
Det var bare urtete, men... Som om det har noe å si.
Det gjør sikkert ikke noe.
Denne heisen står visst.
Jeg kan gå. Jeg skal bare opp på taket.
- Hvorfor det? - For å kaste meg ut.
Bare fleip. Jeg går av og til opp for å se på stjernene.
Vil du være med opp?
- Mener du det? - Hvorfor ikke?
Far og mor var friluftsmennesker. Jeg lå ofte og bare så på stjernene.
I august er det meteorstormer. En kveld så jeg 33 stjerneskudd.
Er det sant?
Jeg tror aldri jeg har sett et eneste.
Er det ikke en trøst at universet er så ufattelig enormt?
En trøst? Det er skremmende.
Men...
Mot noe så uendelig er det ikke noe i livet som virker særlig...
...betydningsfullt.
Broren din fortalte at dere pleide å dra på telttur med moren deres.
Far døde da vi var små, så...
Hun prøvde alltid å være faren vår også.
Vi endte som regel på hotell.
Er dere to blitt... venner? Du og broren min?
Han er en søt fyr.
Er han søt?
Han er gift, og han tenker mye på deg.
- Ronnie og Janet... - Hvem er Ronnie?
Broren min. Han og Janet har vært sammen i evigheter.
Hun er som en søster, og han tenker på deg...
- Er ikke du også gift? - Jeg var.
Og du tenkte aldri på andre kvinner?
Det er noe annet. Hun er snill.
Var ikke kona di snill?
Hun fant en annen. Hun forlot meg for ham.
Det var leit.
Jeg har opplevd det selv.
Har du?
Ja, det har jeg.
Men jeg tenker ikke på din bror på den måten. Og for å være fair -
- så er det altså ikke noen forbrytelse å tenke.
Gudskjelov.
Ellers ville jeg sittet på dødscelle.
- Det var en vits. - Ja, jeg lo bare ikke.
Tanker er ingen forbrytelse, men ønsker kan være farlige.
Hva ønsker du deg som er så farlig?
At jeg ikke skravlet så mye. Hva med deg?
At jeg ikke ødela alt jeg kom borti.
Minn meg på å aldri gi deg hjertet mitt.
Unnskyld, det skulle jeg ikke ha sagt.
Jeg stikker. Hva med deg?
- Jeg blir her. - Javel. Ha det.
- Miss Thorne... - Ja?
Tror du vi to kan bli venner?
Det har skjedd merkeligere ting.
- Gikk det bra? - Jada.
Da jeg var 14, var jeg sammen med en jente som het Lisa.
Hun var velbygd. Nusselig overbitt.
Jeg slo opp med henne. Hvorfor kan jeg ikke huske.
Så fikk hun mye fravær på skolen.
Jeg tror ikke de to tingene har noe med hverandre å gjøre.
Så slanket jeg meg og gjorde lykke hos de fine damene.
Jeg hadde nær sagt "de normale jentene".
- Jeg er et sykt menneske. - Ja, det er du.
Jeg prøver bare å finne den røde tråden i alt.
Best som jeg holder på å gå fra forstanden, -
- så ser Gud rett på meg, sånn litt henkastet.
Det er Guds natur, Bob.
Chardonnay.
Jeg kjenner sterk kraft i rommet.
Ville du dødd av å være litt blidere?
Gå og pul mora di.
Noen kvinner slenger dritt og krever at vi tar det pent.
De glemmer visst at vi kan slå dem.
Ville du dødd av å prate med meg?
Det holder.
Unnskyld. Unnskyld, Smiley.
Faen for en syk verden. Vil du kjøpe billett til min syke verden?
Kan du dø på flekken?
I dag sto jeg og tenkte på de elendige salgstallene mine, -
- og på at jeg ikke blir yngre. Jeg vil ikke ende som en gammel kall -
- som sitter med en burger og gratis pensjonistkaffe.
Før syntes jeg det var skrudd å drikke kaffe til en burger.
Nå blåser jeg i det.
Det forteller bare at det er heslig å bli eldre.
Der sto jeg i køen og ruget over min dalende livskurve, -
- da araberen spurte hvem sin tur det var, og det var min.
Men så kom et sykkelbud og sa: "Gi meg en appelsinbrus."
Og araberen eller israeleren ga ham faen meg en.
Etterpå betjente han meg. Jeg skulle ha to pølser.
Løk og agurksalat, ikke sennep. Jeg hater sennep.
Bortsett fra honningsennep, -
- men kamelklapperen hadde selvfølgelig ikke honningsennep, vel?
Det er jeg søren meg lei for. Kjeder jeg deg?
Det gjør ingenting. Legg deg og ta en lur, -
- mens kjedelige onkel Bob forteller godnatthistorier fra sitt treige liv.
Du glor på meg med de store, søvnige øynene dine og tenker:
"Bob, vær interessant. Fortell noe bra, for en gangs skyld."
Det er ikke personlig.
Du gjespet av kjedsomhet. Jeg så det med mine egne øyne.
Det er jeg som betaler deg. Du arbeider for meg, dr. Freud.
Basta!
Hjalp det?
Litt.
Vel, etter pølse-episoden...
La oss kalle det pølse-episoden, så jeg ikke må tråle gjennom...
Altså, jeg så en gammel mann i dag.
Han sto og danset midt på gata med en stor pappbit på brystet -
- der det sto: "Jesus, jeg elsker deg".
Så jeg sa: "Hallo! Han elsker tydeligvis ikke deg, din kødd!"
Hvorfor skulle jeg rave rundt på gata som en idiot -
- hvis Jesus elsket ham?
Hvorfor følte du at det var deg?
At hvem var meg?
Du sa: "Hvorfor skulle jeg rave rundt på gaten som en idiot -
- hvis Jesus elsket ham?"
Kanskje du duppet av litt og drømte, men jeg sa ikke...
La oss heller snakke litt om å lytte. La oss snakke om respekt.
Beklager, Bob, men tiden er ute.
Jeg vet det.
Den store viseren står på 12, den lille på 6. Bob kan også klokken!
Kan jeg komme to ganger neste uke?
Bangkok er svart av forurensing, og folk spiser rotter og insekter.
- Jean sa du var på et fjell. - Var det Holdkjeft-fjellet?
- Var det en fin tur, miss Funk? - Er du hjemme alt?
- Velkommen tilbake! - Hva har du kjøpt til meg?
Nå skal jeg... lukke døren.
- Har du møtt en fyr? - I Thailand?
Ja. Takk. Jeg er ikke død ennå.
Jeg ville bare si velkommen hjem, miss F.
- Takk, Steve. Har din mor det bra? - Storartet.
Hun har tilbake fått følelsen i føttene, så hun kan gå igjen.
Herlig. Steve, har du fortalt guttene om -
- den boten på 12000 dollar som kommunen har gitt oss?
Jeg skal si det til dem.
12000? Det var mye.
Det skyldes åtte skjemaer med feil. Kommunen anser det som svindel.
Du og forretning har dårlig kjemi, Robert.
Hvilket stoff er det jeg mangler? Jeg prøver bare å gjøre jobben.
Kanskje nettopp det er problemet, at du bare anser det som en jobb.
Det er notert. Mer personlig engasjement.
Du misforstår. Forretning må aldri bli personlig.
Og du var bare ansatt på prøve.
Sparker du meg igjen? Jeg har gjort alt du ba om.
- Psykiateren...! - Du sparker ham da ikke.
Jeg har bestemt meg.
Ikke spark Bob, mor. Det går ikke så bra med meg og Janet.
Jeg makter det ikke. Det ville gjort livet lettere...
Slit og strev i ditt ansikts sved, men jeg sier deg, -
- dine prektigste planer skal slå feil.
Livet belønner ikke prestasjon, Bob.
Den sterkeste overlever.
Resten, de ender her.
Du burde ikke være så redd.
- Hva er jeg redd for? - Den tiltrekningen du føler nå.
Du kan ikke for det.
Jeg har et ekstra gen. Det gjør meg genetisk uimotståelig.
Du er et rasshøl.
Ja. Men et karismatisk rasshøl.
La meg spandere en drink.
Hvorfor skulle jeg si ja til det?
Vi har vært fiender lenge nok.
Kom igjen. Kom...
Få den av!
Vent, vent...
La meg hjelpe deg.
Nei, ikke der, ikke der.
Unnskyld, unnskyld.
Nei, ikke rør den...!
Har du sett den andre skoen min? En svart høyhælt.
Svart, rød eller magenta. Er den høyhælt, er den nok din.
Vil du ikke bli? Så kan vi spise frokost sammen.
Hør her...
Jeg husker ikke engang hva du heter.
Jeg heter Bob.
Jeg vil ikke overnatte hos deg eller spise frokost med deg.
Du fikk et skudd. Det endte på magen min.
- La oss prøve igjen. - Har du aldri gjort dette før?
Vil du være hingsten min nå?
Jeg lot deg knulle meg. Du vant. Kan du ikke være fornøyd med det?
- Bobby... - Ja?
Mor har en jobb til deg.
- Ikke faen. - Det er ikke annet ledig.
- Dette er en lærepenge. - Kanskje det.
Hva med ham?
Mor avskjediger ham. Han setter deg inn i tingene. Sanjay?
Sanjay!
Jeg trodde han var død.
Endelig avskjediger de meg. Da jeg fikk jobben her...
Du likner Bob Funk.
Han er desorientert.
- Få ham til å slippe meg. - Jeg elsker ham!
Bobby!
Hva har skjedd med fjeset ditt? Hvor har du vært?
- Hva mener du? - Du har vært vekk i tre dager.
- Dager? - Hva er det med fjeset ditt?
Jeg ringer.
Bobby!
Hvis du ikke snakker med meg, kommer jeg bare tilbake.
Bobby!
Her er ditt liv.
DEL FIRE: DEN GODE STRID
Du skremte livet av meg. Du ser jævlig ut. Ron!
Jeg er jo her. Bobby?
- Så du kom. - Ja, det gjorde jeg.
Du ser bedre ut.
Vel... jeg lager kaffe.
Det ville vært fint. Takk.
Jobben som altmuligmann...
- Er den fortsatt ledig? - Ja. Ja, til de grader. Ja!
Takk.
Jeg er nokså sikker på det var på Michigan Avenue i New York.
- Hvor møtes de gamle? - Tredje dør på venstre hånd.
- Tommy... - Vi ses neste uke.
- Hei, jeg heter Mark. - Bob.
Det er visst første gangen. Hvordan har du det?
Jeg klarer meg.
- Billett til antabussen. - Bill Wilson grunnla stedet.
Beklager, men -
- jeg har ikke samme problemer som de andre. Jeg har det lett.
- Kanskje jeg bare er et null. - Nå er du streng mot deg selv.
De har store problemer, de snakker om "sykdommen".
Hvis det jeg har er en sykdom, så er kuren karakterstyrke.
Karakterstyrke er viktig, men kuren er ikke å drikke.
Dette stedet er min vei til den kuren.
Det får meg til å se på hvorfor jeg gjør det jeg gjør.
Men det er ikke noe krav for å få kuren.
- Folk sier det. - Folk sier så mye.
Bare hør på den ene stemmen som forteller deg -
- hva som er det rette.
Hvis den stemmen fører deg tilbake til oss, så er vi her ennå.
Takk.
Hei, Tammy. Lenge siden.
- Velkommen tilbake, Bob. - Vi har savnet deg.
"Billett til antabussen". Jeg tok den.
Hva faen skulle det bety?
Sanjay. Sanjay...
Ta det rolig.
Jeg trodde du var død!
- Beklager. - At jeg er i live?
Det skulle jeg ikke ha sagt. Jeg er glad du lever.
Du er en grei gutt.
Hvor er jeg?
Hei.
Deg har jeg ikke sett på evigheter. Du ser fabelaktig ut.
Takk skal du ha.
Og du er også veldig fin.
Takk.
Jeg må videre. Jeg er sen.
- Jeg er her hver kveld. - Vi snakkes.
- Greit. - Ha det! Natta!
Herregud..."Natta"?
Bob, butikken har aldri vært flottere.
- Det vitner om ditt talent. - Hva vil du meg, Sonny?
Det er mitt skrivebord. Ser du arrangementet?
Kaffekopp her, kulepenner her, skjemaer her, notisbok her.
Kan du sørge for at det ligger sånn?
For ofte ligger pennene der, og kaffekoppen er flyttet.
Rene kaos. Så kan du gjøre meg den tjenesten?
Selvfølgelig. God kveld.
- Faen så stri du er. - Hva har jeg gjort?
Denne er ødelagt.
Ærlig arbeid.
Og ikke sånne "vi som bygde landet"-greier.
Det er endefram. Resultatet er håndgripelig.
Gulvene er feid, teppene støvsuget...
Jeg føler meg som forvalter. At jeg har ansvar for noe.
Jeg er vaktmester, den som passer på.
Ja, jeg er vaktmester, men heller det enn selger.
Du sleper Fru Forstad rundt i utstillingen-
- for å selge henne en rådyr futon, -
- som Tiffany kan ha med når hun flytter hjemmefra.
Det er ikke ærlig arbeid. Man prakker på folk ting.
De forvalter ikke.
Du er flink, Bob.
Du trenger ikke gjøre narr. Jeg bare kødder.
Det har aldri vært så rent her før. Det mener jeg.
- Takk, Ron. - Ingen årsak.
Tenker du noen gang på far?
Jada.
Hva husker du?
Jeg husker en gang vi skulle fiske.
Jeg husker jeg gledet meg.
- Et grønt telt. - Ja.
Hvorfor spør du?
Hva er det? Noe som tar statisk elektrisitet?
Tøft.
- Vil ikke du og Janet få hjelp? - Hos en ekteskapsrådgiver?
Tenk på det.
Det er ditt liv.
Bruker du fritiden? Går du på museum, -
- på baseballkamp eller noe annet av det vi aldri rekker?
- Nei, ikke ennå. - Gjør det, for oss jobbslaver.
En kvinne som miss Thorne ville sikkert satt pris på det.
Kultur og slike... ting.
- Kultur? - Ja, og sånn.
- Vel, tilbake til arbeidet. - Javel, mr. Funk.
Jævla drittsekk.
Hva er det?
Bob har limt alt fast i bordet.
- Det er jo morsomt. - Morsomt?
Det er jævlig genialt.
Så kommer jeg frem til luka og ber damen om 2 cent-frimerker.
Hun roter i skuffen, og jeg tenker:
"Hvor stor er sjansen for at hun faktisk finner frimerker der?"
Og så reiser hun seg og sjokker ut på bakrommet.
Gudene vet hva de foretar seg der ute.
Der ute står en fyr i T-trøye og stirrer tomt fremfor seg, -
- mens hans leppene hans blafrer -
- som et stumt geni som komponerer en sonate for fløyte og cembalo.
Og jeg tenker: "Er ikke dette en del av det offentlige?"
Køen er lang som et vondt år, og det sitter en dame i luka.
Og hun har forsvunnet.
Så nå hater resten av køen meg fordi jeg jaget vekk damen!
Alt i orden?
Jeg elsker deg, doktor. Nå har jeg sagt det.
Jeg vet det ikke er sunt.
Men har du aldri hørt om en lege og en pasient som falt for hverandre?
Ikke at vi skal gifte oss. Det har jeg prøvd. Åtte år med en heks.
Faen ta ekteskapet.
Jeg ville bare si hva jeg føler, det er det jeg betaler for.
Du forveksler den hjelpen jeg gir deg -
- med ideen om et kjærlig, sunt og gjensidig forhold.
Du behøver ikke rakke ned på det. Ja, jeg har det bedre, -
- men hvis det er en forbrytelse, så sperr meg inne og kast nøkkelen.
Bob, jeg har blitt veldig glad deg, -
- men du skal vite at jeg ikke har romantiske følelser for deg.
Jeg er ikke dum. Jeg regnet ikke med at du ville falle meg om halsen.
Du er en sexy og stilig kvinne.
Jeg hadde tenkt at vi kunne date litt, -
- og tilbringe lange kvelder sammen.
Det stikker ikke noe under. Jeg er ikke ute etter rabatt.
Jeg ville bare vite om jeg fortsatt kunne si ordene.
Det var bare det.
Ja, tiden er dessverre ute.
Bob...
Du faller nok for en som gjengjelder kjærligheten.
Vi ses neste gang.
Kultur? Det er jo et tomt lerret.
Det er jo ikke et maleri når det ikke er maling på det.
Det er nok mer deg.
VINCENT VAN GOGH
Skal du ha melk i?
Du, skal du ha melk i?
"Ja, veldig gjerne. Det var snilt å spørre."
Ærlig talt, hva er det som foregår?
Det er bare...
Det er bare så vakkert.
Hei.
Hei!
Unnskyld, unnskyld...
- Det må du slutte med. - Unnskyld.
Går det bra?
Jeg skal gi deg et halsbånd med en diger bjelle.
Hva er det du har der?
Ikke noe. Det skulle vært en overraskelse til i morgen.
Overrask meg nå.
Javel.
Lukk øynene, og rekk frem hendene. Frem med dem.
Og...
- Det er jo "Stjernenatt". - Maleren skar av seg øret.
- Men det visste du sikkert. - Ja, det gjorde jeg.
Jøje meg. Selv ikke jeg kan søle med denne.
Sist gang brukte jeg en hel flaske flekkfjerner.
- Var det blekk? - Motorolje.
- Unnskyld. - Glem det.
- Hva skjedde med telefonen din? - Den gikk i stykker.
Jeg har aldri sett et telefonrør revnet på langs før.
- Slo du noe med det? - Jeg mistet det.
Fra hvor?
Jeg fikk teipet det veldig pent sammen, hva?
Men teipen fortsatte å sette seg fast i håret.
- Takk. - Ingen årsak.
Hva gjør du her så sent?
Jeg bare stakk innom.
Du...
Jeg vil si unnskyld. Vi kom skjevt ut, -
- med sjikanen og skjema 69 J. Jeg oppførte meg som en idiot.
Ja.
Nei.
Unnskyldningen er godtatt.
Du har åpenbart forandret deg. Altså, på en god måte.
- Har du hørt det av flere? - Psykiateren min, kanskje.
Men du er det første ordentlige mennesket.
- Takk, miss Thorne. - Bare hyggelig.
Jeg har en blomst til deg.
Jeg elsker margeritter. Takk.
Og... en muffin.
- Med hva? - Tranebær.
Tranebær er min yndlings. Noen har fortalt det.
Nei. Jeg var på Muffin Hut. De har 102 forskjellige sorter, -
- og så ble det tranebær. Er det virkelig din yndlings?
Ja, det er det. Det er det virkelig.
Og? Enda en Club Soda?
Ja. Med masse, masse og masse lime.
Jaså, den gode strid?
Hva betyr det, "god strid"?
Å bli tørrlagt.
Hoppe på vannvogna.
Går den klokka riktig?
Ja.
Det er aldri sent nok til å gå hjem. Og når er det sent nok?
Tiden er som en linje.
Men det er ingen plass i den modellen.
Hvis tid er noe vi har oppfunnet, kan vi ikke bygge den om -
- fra en linje til en kasse?
Som en kiste?
Hei.
Alt er en gåte for tiden.
Det går over min forstand.
Jeg skulle ønske jeg var et slags orakel.
At jeg var typen som skjønte ting.
Hva gjør du her, Bob? Skilter med din nye edruskap?
Eller håper du å falle av vannvogna og lande i gamle spor?
Jeg kommer for å treffe venner.
- Hva er det? - Gin og tonic.
Fra Brewer, din venn.
Velkommen tilbake.
Nå skal jeg si hva du gjør her. Du gjør klokt i å høre etter.
Hva gjør jeg her?
Du kom for å si farvel.
Farvel.
Hun hadde enorme gommer og veldig små tenner.
Smilet gjorde meg ille til mote. Hun hadde munn som et lite barn.
Den var motbydelig.
Allikevel var jeg gift med henne i åtte år.
Jeg lærte å leve med det. Jeg tilpasset meg status quo.
Nå kan jeg ikke tilpasse meg, fordi ikke noe er fast.
En skulle tro det var lett, som å sykle.
Men for meg er det heller lett, som å falle.
DEL FEM: MED ONDT SKAL ONDT FORDRIVES
- Si fra hvis dere trenger noe. - Laura...
Dette er mor.
Hei. Jeg har hørt... veldig mye om deg.
Takk, vennen. Nydelig kaffe.
Takk.
Dere roper hvis det er noe.
Takk.
En veldig flott pike.
Jeg liker atmosfæren her.
Vi trenger bare litt...
Med ondt skal ondt fordrives. Det var en lang natt.
Jeg vet hva du mener.
Kanskje er det ikke så vrient å få en ordentlig kopp kaffe likevel.
Men en ordentlig mann...
Jeg møtte en av dine gamle venner.
Derrick Milton.
- Husker du ham? - Ja, fra college.
Hva var det nå han tok hovedfag i?
Var det festvoldtekt? Ikke snerpete nå, Robert.
- Hvordan var han? - Derrick Milton?
Vi bodde...
Faren din og jeg bodde -
- hos dine besteforeldre da vi var nygift.
Alle ungene i strøket kom flyende hele tiden -
- for å høre om Bob fikk komme ut og leke.
Er det sant?
En natt våknet jeg av at han hadde fått anfall.
Stiv som en stokk og kliss våt av svette.
Neste dag hos legen fikk han anfall midt i timen.
De opererte ham, og fant væske fra bihulene i hjernen.
Han fikk et siste anfall på postoperativ.
Jeg holdt ham i hånden da det skjedde.
Så kom det en portør, -
- og han...
...han måtte bende fingrene til Bobby fra hverandre...
...for å få meg løs.
Han våknet aldri mer.
Det var to dager før din femte jul.
De spurte om jeg ville donere øynene hans.
Først sa jeg nei.
Han hadde så vidunderlige øyne. Jeg orket ikke tanken.
Men så sa jeg ja, -
- og de ble donert til en mann fra...
...Antelope Valley.
Bobs brune øyne.
Det er første gang du har fortalt hva som egentlig skjedde.
Hvorfor fortalte du det aldri?
Du er så veldig lik ham.
Noen ganger når jeg ser deg, tror jeg du er ham.
- Du er eldre enn ham nå. - Du burde fortalt det.
Unnskyld.
Men hele livet, -
- alt jeg har bygd opp, kommer av -
- å ha slitt og strevd for ikke å tenke på det.
Unnskyld...
Jeg kan ikke slutte.
Det er visst ikke meningen.
Det er ikke meningen.
Mamma mia!
- Takk. - Steve, vent litt.
- Hvordan går det med stykket? - Det er ganske nifst.
Premiere om noen uker, og jeg har mye tekst.
Men mor hjelper meg. Hun holder bok.
Det sier vi når noen hjelper oss å lære teksten.
Du kan sjargongen, hva? Hvorfor sier man "tvi tvi", da?
Hei.
Du er sen.
Flere 69-J-skjemaer. En historikksamling.
Gørr. Moren din må ha dem i morgen tidlig.
Det kommer en fyr fra kommunen og henter dem.
Jeg skulle legge dem inn til henne, men det er låst.
- Jeg kan gi dem til henne. - Kan jeg ta backup på den pc'en?
Selvfølgelig.
- Det er greit. - Takk.
Er du sulten?
Det ligger en ypperlig indisk restaurant ved siden av sushisjappa.
Vi kunne bestille take-away. Jeg har åpnet en flaske vin alt.
Det er snilt av deg, men jeg har spist alt, mr. Funk.
Bare kall meg Ron.
Okay.
- Ron... - Ron.
Er det parfyme du har på?
- Det er faktisk ingefærolje. - Den er veldig markant.
Takk. Jeg vet hvor du kan kjøpe en flaske til din kone.
Hold meg oppdatert, okay? Ha det, Steve.
Tenker du noen gang på hva du går glipp av?
Hvordan livet flyr forbi, og du skulle ønske du var med på det, -
- men føler deg ute av stand til å delta?
Sånn har jeg aldri hatt det.
Jeg oppdaget et hår som vokste ut av øret mitt.
Er jeg plutselig i ferd med å bli gammel?
- Ørehår er ikke tegn på alderdom. - Min kone erter meg med det.
Hun har sikkert ikke glemt hva for en kjekk mann hun har.
- Jeg tenker på deg hele tiden. - Mr. Funk...
- Er det ikke kjemi mellom oss? - Vennskap, jo, men ikke romantikk.
- Jeg føler nok for to. - Det er ikke noe galt med deg.
Er det Bob? Han har jo ikke noe å by på.
- Hei. - Hei, mr. Funk.
Jeg fikk et notat fra mor. Hun vil snakke med meg i morgen.
- Det er nok den gamle jobben min. - Det er jo flott.
Jeg får stikke.
God natt.
- Beklager at jeg forsinket deg. - Det er greit.
Hvordan går det på laboratoriet, kjemiprofessor?
"Kjære Ron. Du klår på en ansatt som en annen apekatt."
"PS: Du er en gift apekatt." Brev slutt.
Jeg bare tenkte høyt.
- Hva betyr det? - Det var bare en drøm.
Jeg ante ikke at du lekte detektiv.
Å nei. Å nei...
- Å nei... - Hva er det?
- Jeg har makulert 69-J-skjemaene. - Fint, jeg hater dritten.
Skjønner du ikke hva det betyr? Mor skulle ha dem i morgen, -
- og nå har jeg makulert dem!
Faen også!
Hvordan kan du bare stå der?
Hvis du vet hva dette betyr, hvorfor bare står du der?
Fordi jeg er den idioten som ikke makulerte skjemaene.
Mor tar bare så livet av meg.
- Ikke vær så redd for henne. - Jeg er over 30, Bob.
Det er for sent å slutte å være redd for mor.
Når jeg dør vil jeg være redd mor. Er ikke du redd mor?
- Det er jeg vel ikke. - Da er du bare dum.
Pust. Pust.
Gå hjem.
- Bob... - Gå hjem til kona di.
Nå skal du høre her.
Jeg er snekker, og jeg vil bygge noe av tre.
Logisk nok, siden jeg er snekker.
Jeg bygger altså noe av tre.
Jeg har godt treverk, og jeg vet hva jeg vil lage.
Jeg har verktøyet. Hammer og spiker og så videre.
Og så vil jeg runde av hjørnene på den nye arbeidsbenken, -
- men jeg har ikke sånn gjæredings.
- Det var en elendig analogi. - Du er på terskelen til noe.
Nettopp. Et eller annet.
Men jeg vet ikke hva det er.
Jeg føler meg...
...vel tilpass.
Fikk du bedt ut den jenta?
Jeg påstår ikke at jeg ikke stadig er en pyse.
Det er ikke pysete.
Det er faktisk veldig søtt.
Sånt må du ikke si. Jeg begynner å tro du liker meg.
Unnskyld, men jeg må stikke litt tidlig.
Jeg skal treffe sponsoren min over en drink.
Jaså.
Vil du gifte deg med meg? Jeg mener vi ses neste uke.
Skulle det ikke mer til?
Vi ses neste gang.
Jeg har sagt mye morsommere ting.
Mye morsommere.
Det betyr ingenting. Si han kan glemme det.
Egentlig var det jeg som forstyrret balansen her.
Sannheten er det eneste man aldri må skamme seg over.
Hver gang jeg velter eller ødelegger noe, -
- så blir jeg flau. Men det er sånn jeg er.
Det er en del av sjarmen din.
Takk. Men egentlig vil jeg bare si:
Ikke vær redd for å være deg selv. Det er alt vi kan.
Høres ut som en selvhjelpsbok fra da jeg var 20.
Er du over 30?
Ikke så vidt du vet.
Hvorfor ikke bare kaste ham ut?
Prøv igjen. Et øyeblikk...
- Bob han vil ikke bli forstyrret. - Jeg er broren hans. Åpne, sinke!
- Ja, Ron? - Be sinken åpne døra.
- Han sa: "Gå din vei". - Siterer du ham nå?
Ordrett, som det ellers heter.
Jeg skal gå, men du må høre -
- om da Ron og jeg var hjemme hos en venn og leste Playboy.
Ron ble så opphisset...
Hva er det? Det er da en søt historie.
Min sekretær trenger ikke vite at jeg tisset i buksene.
Jeg har fortalt det til Janet. Hele sulamitten. Er du fornøyd nå?
- Playboy-historien? - Det med miss Thorne.
Og nå er du sint? Skal jeg unnskylde at jeg tok deg på fersk gjerning?
Nei. Men vi begynner å se etter en -
- som vi kan gå hos.
- En ekteskapsrådgiver? - Demp deg litt! Herregud!
Ja!
Nå må jeg fortelle mor at jeg har driti på draget.
- Har du? - Gi deg.
Dette er ikke bare en jobb. Jeg liker meg her.
Det er ikke din skyld. Jeg var det nærmeste du kom en farsfigur.
Tror du jeg skammer meg over deg?
Det har jeg aldri gjort.
Jeg mente ikke det jeg sa i går. Jeg var helt fra meg.
Hva tror du mor gjør?
Hun overfører meg nok til en av distriktsfilialene.
I verste fall til varelageret i Panorama City.
Du ville ikke ha fortalt ham om det hjemme hos Andy, vel?
Jo, det ville jeg. Livet er barskt, min venn.
God morgen. Et øyeblikk, så kommer jeg.
Vi har ikke mye tid, så...
Robert, jeg vil tilby deg stillingen som visesalgsdirektør igjen.
- Det er godt du er tilbake. - Så flott.
Miss Thorne sier hun leverte 69-J-skjemaene til deg.
Ja. Altså, angående det...
Jeg makulerte dem.
Jeg hjalp Ron ved makulatoren, og så...
- Har du makulert dem? - Ja.
- Hva med disketten? - Også makulert.
Men hun tok backup på Raymundos computer.
Den måtte jeg skifte ut, fordi jeg sølte vin på den.
- Har du begynt å drikke igjen? - Nei, det var min vin.
- Det var meg. - Ellers takk, Ronnie.
Har du, eller har du ikke, slettet -
- alle spor av 69-J-skjemaene?
- Noe så ettertrykkelig. - Det er ikke sant.
- Jeg gir deg en på trynet. - Ronnie...
Hvor lang tid tar det å samle et nytt historikksett?
Fire dager. Tre, hvis jeg står på.
- Stå på. - Jeg rydder skrivebordet mitt.
- Du gjør det ikke, mor. - Hiss deg ned. Nå er det nok.
Tilbudet gjelder.
- Får jeg ikke sparken? - Får han ikke sparken?
Jeg må være en øy i en brusende elv! Nei, han får ikke sparken.
Vil det si at jeg faktisk har slitt for noe -
- og fått det?
Sprøtt.
Jeg sier opp.
En gang til?
- Jeg sier opp. - Fleiper du, Robert?
Kall meg Bob. Jeg er min fars sønn.
Men på søndag spiser vi middag sammen.
Ron, si til Janet at jeg faktisk kommer.
Jeg sa opp! Jeg sa opp!
Bob, hun er på kurs.
Steve, jeg sa opp!
- Kommer du og ser stykket mitt? - Gjett om!
Vi er dessverre blitt litt forsinket med 69-J-skjemaene.
Hei, Violet.
Det er lenge siden.
Gerald Mann.
Hvordan går det?
Husk, det er en bomullsmadrass, ikke en futon.
- Jeg sa opp! - Lykke til, Bob.
- Jeg sa opp! - Han var festligere som fyllik.
Jeg sa opp!
TVI, TVI
EPILOG: DET FARLIGE ØNSKET
- Hei, mr. Funk. - Det er utrolig.
Jeg tenkte akkurat på deg.
- Sett deg. - Takk.
- Jeg heter forresten Bob. - Jeg vet det. Jeg heter Sylvia.
Jeg vet det. Nydelig navn.
Takk. Mor ville kalle meg Rose, -
- men far syntes ikke jeg skulle hete Rose Thorne.
Derfor ble jeg hetende Sylvia, som betyr "skog".
Det vanlige til Bob?
- Vil du ha noe mer? - Nei takk.
- Ikke det ringeste? - Ellers takk.
Hun er søt.
Takk.
- Jeg er her ofte. - Det vet jeg.
Moren din fortalte det.
Du sa opp så plutselig, så jeg fikk ikke sagt ha det.
Jeg ville ringt, men du skulle ikke tro jeg var en stalker.
- Det ville jeg ikke trodd. - Ikke?
- Da får jeg kanskje ringe en dag. - Kanskje det.
Eller kanskje du skulle ta det du ville si på telefonen, -
- og si det rett til meg.
Som å be deg med på teater og se Steve?
Ja. Eller hva som helst.
Sylvia, kunne du tenke deg å bli med...
Ja, gjerne.
Dette er et av de farlige ønskene.
Og vil du høre noe rart? Jeg drømte om deg i natt.
Fortell. Så lenge det ikke er noe ekkelt.
Nei, overhode ikke.
Vi bodde på en leirplass, hva nå enn det betyr.
Jeg var på vei tilbake til leiren en kveld -
- og hadde en intens lyst til å holde deg i hånden.
Og det visste du.
Og så sa du: "Vil du holde meg i hånden?"
Og jeg svarte... I drømmen svarte jeg -
- at jeg var redd for at hvis jeg rørte deg -
- ville jeg falle i avgrunnen.
Men så -
- tok du hånden min og sa:
"Jeg er klar."
- Jeg prater for mye. - Nei.
Jeg maser. Som en langer som presser barn til å prøve heroin.
Nei. Overhode ikke.
Jeg vil gjerne bli holdt i hånden av deg.
Men de er limt fast i vesken min.
Oversettelse: Scandinavian Text Service 2011
Gad vite om livet mitt blir en historie -
- som var verd å fortelle?
Ja, en hemmelighet.
Nei!!
Du er, som du vet, broren min.
Og kvinnen hist, som vi begge kjenner, vår mor, -
- byr deg komme hit!
Syng, madrigal! Syng!
O, madrigal!
Vi finner ei glede ved dette.
Vi er bare skygger, alle.
Til gilde!
Før ham bort!
Gjør ende på det!
Dette -
- er min dødsstund.
Veldig vakkert!
- Har du hilst på mor? - Ikke ennå.
Mor, det er en annen du må hilse på. Det er Ruthie.
Du var flink.
Hånden er her borte, Steve.
For et stykke. Og du var med i det.
- Det var jo første gang, så... - Du var dødsgod.
- Du var en vulkan. - Syntes du?
Tusen takk for at dere kom.
Det er noe jeg må fortelle deg.
Jeg trodde du ville være elendig.
Men du var fenomenal. Nå skammer jeg meg.
Du fikk meg til å gråte.
- Steven. - Herregud!
- Hvordan lærte du all teksten? - Mor hjalp til med de fleste.
Det var fremragende, Steve. For et nærvær du hadde.
Tusen takk.
- Gratulerer. - Jeg aner ikke hvem du er.
Du var helt fantastisk. Du burde gå til filmen.
- Jeg mener det. - Ikke med dette håret.
De andre skuespillerne var gode. Men du...
Du, min venn, er grunnen til at folk går i teateret.
Takk.